ORAȘUL PIERDUT
Ai fost incredibilă.
Inima încă-mi bate nebunește.
Am simțit-o și eu.
E meritul forței tale brute, Dash,
și a cunoștințelor de matematică aramaică străveche.
Fii serioasă! N-are nicio legătură cu cele două doctorate ale mele
și cu masteratul în studii de gen.
E doar meritul tău, dr. Lovemore.
Adevărul e
că nu credeam că o să găsesc Orașul Pierdut al lui D.
Alegeți-vă cu grijă cuvintele! O să fie ultimele.
M-ați dus la mormântul regelui Kalaman
și la legendara Coroană de Foc a reginei sale.
Iar acum eu o să fiu foarte bogat,
iar voi o să fiți foarte morți.
Stai puțin! Sunt șerpii tăi?
Nu, erau aici.
Erau sute de șerpi în templul ăsta,
care așteptau să apărem noi?
- Cine-i hrănește? Tu? - Ce mănâncă?
De ce nu-l mușcă pe tipul ăla?
De ce? Sunt dresați să nu muște ticăloși?
- Păi... - Raportul de șerpi la templu...
E ridicol. Șterge!
Cred că personajul meu e viabil.
Șterge!
Loretta, tot trebuie să scrii o poveste.
Șterge!
Sunt Beth.
Nu vreau să îmi folosesc poziția de editoare, dar o fac.
Abia aștept să văd ultimul capitol.
Dar nu e nicio presiune. De fapt, există presiune.
E fix cantitatea de presiune care te motivează, fără să te paralizeze.
Te descurci!
CINĂ
Mulțumesc.
Tot eu sunt. Am aranjat turneul de promovare.
Ne mai trebuie doar cartea pe care s-o promovăm.
Simt că nu o termini
pentru că nu vrei să ieși din casă.
Știu că ultimii cinci ani au fost dificili după moartea lui John
și că e mai ușor să-ți petreci timpul în cadă,
bând Chardonnay cu gheață.
Dar te așteaptă o lume uriașă.
Și un turneu de promovare pe care nu-l pot anula, așa că fă-ți treaba!
Te iubesc, pa!
Trebuie să mergem mai departe.
Să vedem ce e dincolo de ușa asta.
Dar dacă nu e nimic?
Nu putem afla decât într-un singur mod.
"Atunci, Lovemore și-a dat seama"
"că pierduse pentru totdeauna comoara pe care și-o dorea"
"și că aventurile ei se apropiau de sfârșit."
Nu pare în regulă.
Dar este. Ăsta e sfârșitul.
John...
am terminat.
Dulcius ex asperis.
Loretta Sage Orașul pierdut al lui D
Începe distracția!
Ești sigură?
Materialul mi-a intrat în față și în spate.
Mă simt ca o patinatoare tocilară.
Sexy. Superb. Îmi place.
- Cum mă mișc în așa ceva? - N-o atinge!
- N-o ating, o scot. - Termină!
Fă-o acum, pe scenă nu mai ai cum.
Gata! Bine.
Chiar trebuie să port o salopetă cu sclipici?
O porți doar două ore. N-o strica, e împrumutată.
Toată lumea poartă paiete.
De ce mă fotografiază?
E Allison, noul manager de social media.
O să ne ajute să atragem publicul tânăr.
Adică femei de 30 și ceva de ani care visează să aibă 20 și ceva de ani.
Salut!
Mă ocup de conturile de social media și de dimineață ai scris pe Twitter...
"Unde sunt fetele mele? Ne vedem la Ballroom G, la ora 17."
"#ShawnMendes."
"#VomitDeEmoțieSăVăVăd."
Bine, ne distrăm. Haide!
Trebuie să le reamintim oamenilor că trăiești.
Lumea știe că trăiesc.
Și să le reamintim de ce asta a fost
- ...o serie de bestselleruri. - La categoria romantism.
Da, categoria literară cu cele mai mari venituri.
Precomenzile noastre nu generează venituri.
O să răspândim vestea prin viu grai.
Vrei viu grai? Fii atentă!
"Singurul lucru mai pierdut decât orașul e autoarea."
"Fără iubire." "Fără pasiune."
"E depășită." Și... "Cel mai prost exemplu de istorie falsă."
Un turneu de promovare poate schimba tot.
Să le reamintim fanilor de ce te iubesc.
E istorie adevărată. Doar am condimentat-o cu un pic de nuditate.
Istoria era plină de nuditate.
Explorare profundă.
Curiozitate fierbinte.
O să găsească Lovemore și Dash Coroana de Foc a reginei Taha?
Alăturați-vă căutării lor!
Vreau să discutăm ceva.
Ce de lume e!
Știu că urăști treburile astea,
așa că l-am invitat pe Alan pentru sesiunea de întrebări.
- Poftim? - Și pentru restul turneului.
Ți-am spus că nu mai vreau evenimente cu Dash... Alan!
O să mă umilească.
- N-o să te umilească. - Mulțumesc. Ești foarte priceput.
- Mulțumesc mult. - Dă-mi voie să te ajut!
E ca o reclamă la gel de duș. Strălucește mereu.
La toate evenimentele zboară cămașa de pe el.
Ai vrea tu!
Deja a venit, așa că poartă-te ca o femeie matură și du-te!
Nu te încrunți, nu folosești cuvinte complicate, nu ții discursuri academice.
Da! Haide, să înceapă distracția!
Da, fani Lovemore!
Am plăcerea să v-o prezint
pe scriitoarea premiată Loretta Sage!
- Beth, nu pot. Nu sunt pregătită. - Glumești?
Sunt alături de tine. O să reușești. Oferă-le oamenilor ce-și doresc!
- Nu pe mine mă vor. - Du-te acum!
Bună! Ce faceți? Mă bucur să vă văd. Mulțumesc.
Încalecă-l!
Încalecă-l.
Echilibrează-te!
Iar acum, momentul pe care-l așteptați.
Cel mai sexy
și mai influent erou al unei generații.
Cam mult spus.
A 20-a sa copertă a unui roman de Angela Lovemore...
Dash McMahon!
- Fă o plecăciune, te adoră. - Deja m-am prezentat.
- M-am prezentat. - Bine. Încă o dată! Te ajut.
Ați repetat asta?
Ador chimia dintre voi și trebuie să spun...
Ador cartea asta!
Mulțumesc.
Vă dezvălui ceva din carte.
A fost o alegere îndrăzneață să nu-i pui să intre în mormânt la final.
Cum ai luat decizia asta?
E o carte deosebită pentru mine, personal.
Nu știu cum să spun cât de important e pentru mine că Loretta,
o scriitoare fantastică de vorbe,
a dat cărții numele meu. Orașul pierdut al lui Dash.
Orașul pierdut al lui D.
Nu de la asta vine D-ul.
- E ceva sexual, nu? - Nu.
Vine de la numele unui trib străvechi, Dapocagihou-dysphem-ica.
Era prea dificil de pronunțat pentru coloniștii europeni,
- ...așa că l-au abreviat. - Nu-i pasă nimănui de asta!
Ce interesant!
Să luăm întrebări din public!
- Aici, frumosule! - Da.
Dash, care e momentul tău romantic preferat?
Eu vreau să știu
care e momentul romantic preferat al Lorettei.
Ce picant!
Fiind sapiosexuală...
Asta e chestia cu șerpii?
Nu. E cineva care consideră intelectul
sau inteligența foarte sexy.
- Și eu sunt la fel. - Serios?
Dash, rupe cămașa de pe tine!
N-o să facem asta azi. Suntem aici pentru cartea Lorettei.
Avem întrebări pentru Loretta?
Da, tânăra cu aer studios. Ce vrei să mă întrebi?
Poți să-i rupi tu cămașa lui Dash?
Nu mai facem asta, îmi pare rău.
Rupe-o!
Sigur. Da, pot.
Chiar face asta?
Nu e nevoie să faci asta.
Dar trebuie să le oferim oamenilor ce-și doresc.
Da. Să le oferim ce-și doresc.
Doamnelor și domnilor, distracție plăcută!
Pentru că Orașul pierdut al lui D e ultima aventură a lui Dash.
Dacă o să mai scriu o carte, o să înceapă
cu Lovemore primind vestea tragică
a morții lui premature.
- Rahat! Scuză-mă! - Stai...
- Mi s-a agățat ceasul. - Nu trage!
E în regulă. Nu te mișca.
Nu, acum tragi.
O să-mi scoți peruca. Nu...
Doamne!
Îmi pare foarte rău.
Îmi pare rău.
Urmează concursul de costume, la ora 18.
"Dacă" mai scrii o carte?
Investesc tot ce avem în turneul ăsta!
Nu cred că mai pot născoci o aventură cu Dash și Lovemore.
Cum moare Dash?
- L-au ucis șerpii? - Nu.
Eu am treabă.
Voi aveți un interviu în apartamentul alăturat în zece minute.
Puteți să-mi faceți o favoare
și să vă duceți acolo singuri, ca niște oameni maturi?
Mulțumesc mult.
Îl omoară un stafilococ?
E un stafilococ! Știam eu!
Înțeleg dacă ai nevoie de o pauză.
Dar nu poți să mă omori.
Urăsc că trebuie să întreb asta, dar știi că nu ești Dash, nu?
Dash e un personaj inventat de mine.
Dash?
- Mersi. - Mulțumesc.
- Loretta, e încoace! - Cred că e încoace.
Nu vezi cât de important e Dash pentru oameni?
E important pentru tine.
Nu pentru mine. Da, și pentru mine, dar și pentru alții.
- Cum rămâne cu Beth? - O să se descurce.
O să găsească mulți scriitori tineri, cu idei strălucite.
Tu o să treci discret
la o carieră de model îmbrăcat,
iar eu o să fiu lăsată în pace. Toată lumea e mulțumită.
Nu, e încoace.
Beth spune că nici nu ieși din casă. Nu cred că ești fericită.
Ar trebui să ieși în lume, să ai parte de experiențe noi.
Mi-am făcut plinul. Sunt sătulă.
De ce ai vrea să stai acasă, singură, când ai putea să vezi lumea?
Ai putea vizita Grecia antică.
Cum să vizitez Grecia antică?
- Înțeleg. Ți-e frică să zbori. - Nu.
Grecia antică e în trecut.
Ca și Dash.
Știi cine mai e blocat în trecut? Tu.
Ți-e frică să nu te rănească viața iar, așa că ai încetat să trăiești.
Ești ca o mumie umană.
N-am...
Mumiile sunt umane.
Ce porcărie... Rahat!
Îmi pare rău. O să fac curat. Nu obișnuiesc să fac mizerie, te asigur.
Poți să-mi chemi o mașină?
Mulțumesc.
Adu mașina în față!
E un aparat dentar?
Niciodată n-am spus ce trebuia de față cu ea.
Mă emoționez, pentru că deschide gura
și e o enciclopedie de frumusețe, iar eu nu spun...
Vrea să mă omoare.
Îmi trebuie roșiile.
Ai dreptate.
Ar trebui să-i cer iertare. Mulțumesc.
- Îți sunt recunoscător. - Cu plăcere.
Loretta Sage.
Bună!
N-am comandat un Uber Pool.
Cineva vrea să discute cu tine. Te aducem înapoi repede.
Loretta!
Loretta?
- Ai spus "Loretta"? - Da.
- Urmărește SUV-ul ăla! - Nu.
- Te rog! - Nu.
Nu mai ajut necunoscuți chipeși. M-am mai păcălit așa.
Suntem în Teroare la Paris? Sunt răpită?
M-ați vândut deja?
Lui m-ați vândut?
Nu! A părut înfricoșător?
Am zis să nu fie ceva înfricoșător, băieți!
Îmi cer scuze pentru decor.
Abia am ajuns aici. Mă speria gândul că o să te întâlnesc.
N-am avut timp să decorez.
Am citit că-ți place brânza, așa că am adus de toate felurile.
Tu mi-ai trimis e-mailuri cerând poze cu picioarele mele?
Nu.
Și promit că ce o să-ți arăt o să te facă foarte fericită.
Înainte de asta, câte ceva despre pungașul misterios din fața ta.
Numele meu e Abigail Fairfax.
Abigail?
E un nume pentru ambele sexe, ca Leslie sau Beverly.
Dar tu ești Abigail Fairfax, din familia mogulilor media?
Parcă abia ai preluat compania...
Nu, ăla era fratele meu, Leslie. Suntem foarte mândri de el.
Da, te cred. La o vârstă atât de fragedă...
Unii ar spune că prea fragedă.
Dar lumea aia nu m-a atras niciodată.
Pasiunile mele, după cum poate știi,
sunt legate de lucrurile tainice,
lucruri care nu au proprietar.
Unii ar putea spune că sunt colecționar.
Dar am o anumită obsesie
de care nu pot să scap.
Coroana de Foc.
Și diamantele ei roșii.
E o chestie cu camera ascunsă?
Imaginează-ți cât de surprins am fost când, în noua ta carte,
printre pagini de reverie sexuală, am găsit ceva...
magnific.
Acum am înțeles!
Doamne! Chiar am crezut că m-ați răpit.
E o chestie de marketing, nu? Beth a aranjat-o?
A fost foarte reușit. Excelent!
Tu, cu pistolul și mustața,
cu: "Treci încoace!"
Doamne! Și tu, cu haine monocrome, ca în armată.
Arheologa ta fictivă a tradus pe bune o limbă moartă.
Ceva ce nimeni n-a mai reușit.
Nimeni altcineva n-a mai încercat.
Nu? Am spus ce trebuie?
Cu excepția ta, nu?
Cu excepția mea.
Da, Loretta Sage
a fost cândva o tânără studentă care a scris lucrarea de diplomă
pe tema limbii moarte D, alături de viitorul ei soț,
visând să găsească mormântul lui Kalaman și Coroana de Foc.
Mi-a părut rău să aflu că ai renunțat la căutare după moartea lui.
Dar asta înseamnă că...
doar tu mi-ai mai rămas.
Pentru ce?
Începem...
Ce-i asta?
Cred că e descrierea exactă a locului unde se află mormântul lui Kalaman,
unde sunt îngropate Taha și coroana ei prețioasă.
Dacă ar fi autentic,
ar trebui să descoperi un întreg oraș
pe care nu l-a găsit nimeni.
Eu l-am găsit.
Pe o insuliță uitată din Atlantic, numită Isla Hundida.
Dar n-am reușit să descopăr locul odihnei veșnice a lui Kalaman.
Bucata asta de pergament e singurul indiciu găsit în ruine.
Am nevoie de cineva care să descifreze simbolurile.
Am nevoie de tine.
- Păi... - Dră Sage,
sigur nu vrei ca așa să se încheie povestea ta.
Visurile amândurora au fost lovite de ghinion.
În cazul meu, de un frate mai mic pupincurist.
Dar avem ocazia să le arătăm noi tuturor.
Vino cu mine pe insulă!
Tradu simbolurile astea și ajută-mă să găsesc Coroana de Foc.
Poți să-mi ceri cât vrei.
Cu tot respectul, trebuie să refuz.
Ei bine...
Nu pot spune că nu sunt dezamăgit.
Dar te înțeleg.
Ne permiți să te conducem?
Nu, mulțumesc. Comand o mașină și...
Nu cred că mă asculți. E urgent și...
Poliția spune
- ...că au dat SUV-ul în urmărire... - Urmărire...
...și există o regulă de 24 de ore...
- De ce e o regulă? - ...și nu fac nimic...
- Dar FBI-ul și CIA-ul? - Au zis să sunăm la poliție.
Sigur Loretta e teafără.
Când eram în facultate, prietena mea, Nicki, a dispărut.
Toată lumea a înnebunit. Dar era în mașină.
Murise, dar am găsit-o. Nu dispăruse.
Am putea angaja un detectiv particular
sau un agent de pază...
O echipă de recuperare, ca în film!
Cine face așa ceva? Foști militari, nu?
Da. Cred că știu pe cineva care ne poate ajuta.
Am fost într-un refugiu de meditații și era un instructor acolo.
Să-l fi văzut cum medita!
A fost în Navy SEAL.
E instructor pentru trupe speciale. Cum îl chema?
Da. Jack Instructor.
E instructor și-l cheamă Jack Instructor?
Așa trec eu oamenii în telefon. "Janice Mama".
"Larry Clanță", "Stacy Chestii cu fundul".
Asta face el. Găsește oameni.
Dacă ne poate ajuta cineva, el e acela.
Jack Instructor.
Chiar îl cheamă Jack Instructor.
Salut! Sunt Alan, de la "Atinge-ți eul interior".
Refugiul pentru meditație?
În fine, prietena noastră, Loretta, a fost răpită și nu ne ajută nimeni.
Când a dispărut?
Acum vreo două ore.
Cine a vorbit?
Sunt Beth.
Și eu sunt Allison, domnule.
Are dispozitive cu Wi-Fi?
- Are telefonul, nu? - Nu, e la mine.
Are un smartwatch. Mi-a smuls peruca.
În ce context? Nu contează. Deschide telefonul!
Intră pe aplicația ceasului și folosește "găsește-mi smartwatchul".
Excelent! De asta te-am sunat.
"Anticipează partea dificilă ocupându-te de cea ușoară."
- Oprah sau Deepak au zis asta? - Lao Tzu, în "Tao Te Ching".
Doamne!
E în Atlantic.
- E în avion? - De unde știi?
Pentru că nu poate înota așa de repede.
Nu pare să fie răpită pentru răscumpărare.
Cred că e un sport sângeros, ca în "Jocurile foamei".
Poate o vânătoare pe dark web, alimentată de cocaină.
O chestie oribilă. Trebuie să ne grăbim.
- Cum te plătim? - Criptomonede. Cash App.
O aduc înapoi în 48 de ore, altfel, următoarea salvare e gratuită.
Câți oameni au nevoie de încă o salvare?
Mai mulți decât ai crede.
- Îmi trebuie telefonul. - Ți-l aduc.
Spune-mi unde aterizează și ne vedem acolo, Alan.
Bună!
Unde sunt?
Ești în avionul meu.
E frumos, nu? Scaunele sunt din piele de lamă.
Eu cobor din avionul tău.
Dezleagă-mă!
E centura de siguranță.
Ai folosit cloroform? Se mai face așa ceva?
Nu degeaba e o metodă clasică.
Mă simt beată.
O să-ți revii repede. Îmi pare rău.
Nu puteam să aștept să te răzgândești.
Timpul nu e de partea noastră.
Vulcanul în jurul căruia facem săpături suferă de indigestie.
Mă tem că, atunci când o să erupă,
tot ce a mai rămas din Orașul Pierdut o să fie distrus.
Doamne, picioarele nu-mi funcționează.
E ultima noastră șansă de a găsi mormântul și coroana.
Doamne!
Nu-ți face griji, am început coborârea.
Dar e începutul celei mai mari aventuri a vieții tale.
Bine ai venit în Orașul Pierdut!
Cum l-ai găsit?
Orașul a fost construit pe un dom de lavă.
Când vulcanul a devenit activ, domul s-a umplut cu lavă
și chestiile scufundate s-au ridicat la suprafață.
D a ieșit la iveală.
Tot orașul?
Nu, doar vârful.
Când am auzit zvonurile legate de ruine, am cumpărat locul ăsta.
- Terenul ăsta? - Nu, insula.
Jumătatea sudică. Am obținut un preț bun, pentru că aici curge lava.
Facem săpături de un an.
Nu răpești romanciera din prima zi.
Da, e și o zicală...
Lui Rafi nu-i place. Nu-i așa, Rafi?
Spune că n-avem respect față de cultura sa.
Dar nu prea are unde altundeva să muncească pe insulă, nu, Rafi?
Nu-și permite să facă mofturi.
Văd că nu mai avem gustări.
Fii serioasă! Nu sunt monstru.
Dacă ai nevoie de ceva, spune!
Lăsați-i o mână liberă. Are de tradus.
Și apoi?
Loretta, aș vrea să-ți dai seama
ce șansă senzațională ni s-a oferit.
Cred că textul ne spune unde se află mormântul.
E un sistem logografic.
Ca scrierea cuneiformă sau hieroglifele.
Dacă ai alte documente cu care să-l compar...
Ghinion! Am găsit niște scrijelituri lângă o cascadă,
dar erau inutile. Niște desene cu femei.
Și eu aș vrea ca soțul tău mort, arheologul,
să fie aici, să ne ajute, dar nu e. Așa că...
E timpul să strălucești, Loretta, scriitoare de cărți cu sex!
O să vină după mine.
Cine anume?
Numeroasele tale pisici?
N-am pisici.
Cumva, asta e și mai trist.
Dar am un hamster, jegosule!
Ai un hamster jegos?
Nu, era o virgulă... Nu contează.
Pun pariu că fratele tău n-a răpit pe nimeni.
Mă bucur să te văd.
- Telefonul. - Da.
Ce?
Mă gândeam că aș putea să vin cu tine.
- De ce? - Ca să te ajut.
Știu metode de resuscitare, un pic de karate, sunt instructor de CrossFit.
Ascultă!
E vina mea.
Nu răpirea, dar...
I-am spus niște răutăți și-mi pare rău.
Trebuie să-i cer scuze.
Am făcut-o mumie umană.
Mumiile sunt umane.
Acum știu și eu asta. E adevărat.
Te rog!
Alan, nu pot să fiu responsabil pentru tine.
Bine.
- Rămâi în mașină. - Da.
- În mașină. - În mașină.
- Tot timpul. - Tot timpul?
Tot timpul.
Da!
Asta e mașina mea.
Serios? Asta folosesc echipele SEAL?
"Doar un prost alege calul după culoare."
Da... "Tao Te Ching"?
Nu, asta scria pe panou la firma de închirieri.
Mulțumesc.
Ce?
Voiam să te invit la micul dejun,
dar se pare că încă mai ai de lucru.
Stai!
Stai...
Cred că asta înseamnă
"odihnă" sau "odihnește".
Deci ar fi: "Kalaman și comoara lui..."
Apoi niște părți lipsă, după care avem "odihnă", "odihnește"...
și ceva despre "lacrimi". Deci...
Unde se odihnește?
Nu scrie.
Dră Sage, nu e suficient.
Atunci, nu răpi o scriitoare de romane de dragoste.
N-ar trebui să fie atât de greu!
Nu căutăm mormântul unui cerșetor,
ci monumentul unui om măreț!
Regele Kalaman era ambițios, puternic,
a fost primul care a ridicat un oraș în Atlantic.
Toți supușii lui l-ar fi privit cu admirație.
Ar fi avut o piramidă, un zigurat, un turn pentru Coroana de Foc.
Trebuie să știu doar unde e.
Nu știu dacă-ți amintești, dar mi-ai cerut doar s-o traduc.
Am tradus-o.
Mai tradu-o o dată!
Într-o zi, o să râdem de asta.
Ce aventură trăim!
Ar trebui să vin cu tine. Ca să te ajut, ca să fie bestial...
E bestial și aici.
Ai natură, radio...
Ai dreptate, dar e foarte important pentru mine
să știe că am venit s-o salvez.
De ce? Îți place femeia asta?
Nu, dar am adus gustări.
E morocănoasă când îi e foame. Îi scade tensiunea.
O înțeleg, pentru că mănânc de cinci ori pe zi.
Ții regim keto? Așa pari.
- Nu. - Nu. Da. N-ai nevoie.
Ce e?
Vreau să mă considere mai mult decât un model pentru coperți.
Alan, ești mai mult de atât. Stai la pândă pentru mine.
Pot măcar să o urc în mașină și să spun:
"Acum ești în siguranță"?
Sigur, o să-i placă asta.
Pleci? Începi misiunea acum? Bine.
Dormi!
- Alan? - Ce?
Mi-ai trădat încrederea.
Pot să te ajut! Dă-mi voie!
Stai aproape de mine și nu muri!
Dormi!
I-am prins capul. Ce fac cu el? Îl las jos.
Nu.
Da!
Muncă în echipă!
Excelent efort, Alan, dar omul era deja inconștient.
Pumnul plecase.
N-o face când...
Pe direcția orei șapte!
Instructor, ăsta nu doarme!
Nu te ridica!
Te descurci de minune.
Mulțumesc.
Unde te duci?
Ce?
Loretta Sage?
Da.
O să te salvez de aici.
De ce ești atât de chipeș?
Tata prezenta prognoza meteo.
Alan?
Ce cauți aici?
Nu e neimportant, am venit să te salvez.
- Vrea să zică "nu e important". - Da.
Are nevoie să fie salvată?
Cred că n-are nimic.
Nu, las-o! Nu le lua lucrurile. O să vină după noi.
Alan, de ce tot faci asta?
Dar tu de ce o faci? Mă ocupam eu de el.
Deja ești rău. E inutil.
Iartă-mă, voiam să dobor și eu unul.
E posibil să mă eliberați din scaun?
N-avem timp.
N-avem timp? Ați discutat atât de mult!
Trebuie să plecăm.
De ce explodează lucruri?
Ești în siguranță acum.
Cum poți fi atât de calm?
Asta era replica mea.
Dă-mi voie!
Faci reiki?
- Mă vindeci? - Așa cred.
Lao Tzu spune: "Minții liniștite..."
"...i se predă tot universul."
Știu și eu niște citate potrivite pentru clipa asta.
In omnia paratus.
"Pregătit pentru orice."
Poate că n-ar trebui să ne privim galeș în ochi,
de parcă v-ați îndrăgosti și eu n-aș fi aici.
Cine ești?
Un om care vrea să-și facă treaba.
Iar acum trebuie s-o salvez pe doamna asta adorabilă...
Doamne!
Ce se întâmplă?
Ce facem?
Nu văd! Nu-mi place.
Poftim!
- De ce arunci cu arma? - Pe bune?
- Eliberează-mă de pe scaun! - N-avem timp.
Strânge-te! Fă Kegel sau ceva!
Ce crezi că e Kegel?
N-am intrat. Nici acum.
- Trebuie să te strângi. - Termină!
Urcă în mașină!
Pornește mașina!
- Dă-ți piciorul! - Care?
Amândouă!
Înainte!
Am plecat!
- Am plecat! - Pornește!
Ești în siguranță acum.
- Ești în siguranță acum. - Ba nu sunt.
- Sângerez? - Nu cred că-i sângele tău.
E mult sânge.
Iisuse!
- E creierul lui? - Ce?
Cred că am pe față creierul lui!
Sigur e creier. Am și în gură.
Îi simt gustul gândurilor.
Concentrează-te la condus!
Îi plăcea să instruiască oameni.
Ce tot spui?
Mă iubea.
Poți să mergi mai spre stânga?
Să mă șterg...
Atenție!
Ai văzut...
Nu!
Nu...
Nu.
Alan?
Sfinte Crăciun! Ești teafără?
Crezi că poți să mă iei de aici?
Ai zburat din mașină.
Așa e.
Te țin eu.
- Poți să mă eliberezi din scaun? - Ai dreptate.
E o pilă de unghii?
- Nu poți să le rupi? - Merge.
Data viitoare când îți arunc un pistol, poate-l prinzi în loc să te ferești.
Când îmi mai arunci un pistol, spune: "Alan, prinde!"
Ce-ar fi să faci asta înainte să-l arunci?
"Poftim" e sinonim cu "prinde".
"Poftim" nu e sinonim cu "prinde".
În limbajul vorbit este.
Spui "poftim" și arunci un tricou. "Poftim" și arunci un pix.
Mai bine zici: "Hei! Prinde! Pistol!"
Spune ce arunci. Și o să prind, pentru că ai spus "prinde".
Există varianta asta și acum aveam un pistol. Puteai face așa.
- Ai grijă! - Bine, trebuie să chemăm...
Trebuie să chemăm ajutoare, să mergem la aeroport și să plecăm.
- Eu conduc. - Bine.
Bine, cheamă ajutoare!
Unde ți-e telefonul?
Bine.
- Spune-mi că i-ai prins! - L-am împușcat pe blond.
Loretta.
Ce-i în mintea ta?
Poate că ai ucis unul, dar partenerul ei încă e cu ea.
Și e clar că e priceput, bine instruit
și foarte periculos.
Dra Sage a spus că pleacă de la eveniment,
apoi s-a urcat într-o mașină și a plecat de la eveniment?
- Ați încercat s-o sunați? - N-are telefonul la ea.
- Telefon furat. - N-am zis asta.
Unde mi-e lupa?
Mă ajuți cu bunica?
Nu vreau să afle de Loretta, pentru că s-ar întrista.
- Ce-i cu Loretta? - Nimic. A plecat într-o excursie.
Bine.
Fata aia trebuia să mai iasă din casă.
Telefonul Lorettei n-a fost furat, l-am luat eu.
I l-am dat lui Alan, care l-a dat instructorului... Jack Instructor.
Și așa am găsit ceasul.
- Cine e Alan? - Dash.
- Ce înseamnă asta? - Eroul cărților ei.
Bunico! Bună, târfă!
Hai dincolo, să vorbim despre războiul prin care ai trecut.
O să fie distractiv. Scuze. O să fie distractiv.
Loretta Sage a dispărut.
Ceasul ei arăta că a zburat
pe o insulă de care n-am mai auzit.
Trebuie să faceți ceva.
Dacă nu puteți, fac eu, dar o să dea prost pentru voi.
Sigur e în afara jurisdicției noastre.
Trebuie să apelați la FBI.
Bine.
Dacă vă duceți la FBI, puneți o vorbă bună pentru mine.
- Pentru mine. - Pentru noi.
Ce faci, repari mașina?
Am putea...
Unde ziceai că e telefonul?
În torpedou.
Doamne!
N-avem telefon, n-avem mașină. O să murim.
- Poftim! - Ce-s astea?
Cizme pentru junglă.
Nu sunt tocmai bocanci de drumeție, dar...
M-am gândit că te dor picioarele după ce ai purtat tocuri atât de mult.
Altceva n-am găsit. Sunt ale lui Allison.
Mulțumesc.
Ți-am adus brânză.
- Doamne! - Trebuie să te hidratezi.
- Mulțumesc mult. - N-aveau recipiente de sticlă,
așa că o păstrăm și o reciclăm.
Trebuie să găsim un telefon, să sunăm la autorități.
Și așteptăm aici până suntem salvați.
Asta e salvarea. Nu vine altcineva.
- Poftim? - Eu te salvez.
Voiam să vin singur, apoi am zis să vină și Instructor.
Instructor... Odihnească-se în pace!
Ar trebui să mergem la aeroport. Vezi drumul ăsta?
O luăm pe scurtătură prin junglă, până la drum.
Ai spus "scurtătură prin junglă"?
- Da. - Ne vezi?
Tu nu ești Dash, eu nu sunt Lovemore. Suntem Loretta și Alan.
Jungla înghite oameni ca noi.
Nu vreau să-mi stric salopeta. E împrumutată. Așa că rămânem aici.
Nu putem să rămânem aici.
Străbatem jungla și mergem la aeroport,
găsim un telefon, ca să primești tortul și să obții ce vrei.
"Și să-l mănânci"?
Dacă asta vrei să faci cu tortul, sigur.
- Altceva nu se face. - Eu fac și altceva.
Nu știu ce fac ai tăi, ai mei îl mănâncă.
Poți să-l dai cadou.
Dar tot o să fie mâncat.
Toată lumea mănâncă tort!
Și cei care ies din el? Nu mănâncă în timp ce sunt în el.
Doamne!
De ce te-au răpit? E o chestie sexuală, ca în Teroare la Paris?
Mulțumesc. Asta credeam și eu. Dar tipul e din familia Fairfax.
- Beverly? - Nu, fratele mai mare.
Cel care avea vlogul cu găsirea comorii lui Montezuma.
Tipul care a fost la știri pentru că voia să recupereze Titanicul?
Da, caută Coroana de Foc.
Stai puțin! Adevărata Coroană de Foc? Cea...
- Ruinele alea... - Orașul Pierdut al lui D.
Ce? Glumești?
E exact ca în cartea ta.
Suntem într-o aventură în stilul lui Lovemore și Dash?
Ce-i asta?
Dacă Fairfax chiar găsește coroana?
N-o s-o găsească.
În ce parte o luăm?
Trebuie să intrăm în apă.
- Ce? - Mergem prin râu.
Nu-mi place apa.
Cum adică? Nu ți-am cerut să procreezi cu ea.
Corpul meu și apa nu se înțeleg.
Dar moartea îți place?
E în regulă, te-am prins.
- Știu să înot. - Bine.
- Unde te duci? - Traversez.
Nu, trebuie să rămânem în apă.
Am studiat tehnici acvatice împotriva urmăririi pentru "Un an în junglă".
O să ne piardă urmele în apă.
De ce e caldă? Faci pipi?
Ocolește.
Cred...
Cred că am scăpat de ei.
N-a fost prea rău.
Nu intra în panică.
- Cum adică? - Nu intra în panică.
Nu! Nu mai spune "panică". Acum intru în panică.
Ai ceva pe spate.
- Ce-i asta? - Nu mai țipa!
Ce e? Ai și tu? Tu de ce nu ai?
Poate că le-a speriat salopeta.
- Dă-le jos! - Doamne!
Nu pot să ating mucozitățile astea pline de sânge. Nu poți să le dai jos?
- Ia-le! - Apucă-le și aruncă-le!
- Fă-o tu! - Răsucește-le!
Dă-le jos! Nu vreau să le ating.
Simt că leșin. Îmi sug sufletul.
Încetează!
Nu face așa!
Câte sunt?
Nu sunt multe.
Simt că sunt foarte multe.
- Sfântă Fecioară! - De ce te rogi?
E așa de rău? N-are cum să fie. Câte sunt?
Nu e grozav.
O să mă sugă de tot.
Nu mai spune nimic. Trebuie să mă ghemuiesc. O clipă!
Simt cum sug din mine.
O să mă zbârcesc când termină.
Să nu-i spui tatei că am murit așa.
Spune-i că mă luptam cu o anacondă cu sabia.
Sunt ca un suc de sânge. Sug tot!
De ce sunt pe fundul meu?
Parcă aș scoate anșoa din salată. Nu-i așa de rău.
Anșoa? De ce te gândești la mâncare?
Găsește matca și gata!
E gata. Trebuie să mă uit și în față.
Nu pot să mă uit.
E rău?
Ce e? Spune!
Te aștepți să nu...
Apoi e așa și... Te bucuri pentru om.
Mă bucur pentru toți oamenii.
De ce te bucuri?
Lumea se întreabă,
dar nu știe.
Nu știe, apoi, brusc, află.
Și știe ceva ce nu știa înainte.
Am lipitori sau nu?
Războinicul tău curajos se găsește într-o solitudine liniștită.
Ce?
E în regulă.
Ce curajoși am fost! De ce se îngrămădesc pe fund?
Ce melodie cânți?
Asta îmi cânta bunica atunci când eram mic.
"Dacă sugi viața de pe insulă..."
"insula o să-ți sugă ție."
Bunica ta îți cânta despre cum o să-ți fie suptă pe insulă?
Nu sună bine tradusă.
Există sindromul lipitorii fantomă?
Nu depun ouă, nu?
Regina Taha?
"Regele Kalaman și comoara lui se odihnesc..."
"Se odihnesc în fântâna lacrimilor nesfârșite."
"Se odihnesc în fântâna lacrimilor nesfârșite." Ce înseamnă asta?
Mi-ai provocat un infarct.
Unde ai plecat?
Ce-i asta?
Nu știu, dar poate că se adunau aici.
Îți poți imagina cum era să fii
fix în locul ăsta, pe atunci?
Ce povești spuneau?
Locul ăsta a văzut multe momente istorice.
Ne-au înconjurat.
Trebuie să urcăm.
Tu nu vezi ce port? Sunt într-o cămașă de forță strălucitoare.
N-avem altă soluție. Hai!
- Sunt prea bătrână pentru așa ceva. - Ba nu. Ești frumoasă.
N-am spus că nu sunt frumoasă. Am zis că sunt prea bătrână pentru așa ceva.
Talentul meu e să stau și să mă gândesc. Și să mănânc când nu pot să mă gândesc.
Ai putea purta niște pantofi mai potriviți.
Tu mi i-ai adus!
Nu pot mai departe. Nu mă descurc.
O să reușești! Hai!
Crezi că ești mai în siguranță dacă stai pe loc, dar trebuie să urci.
Nu pot.
- Simți mirosul? - Ce miros?
E un animal de pradă? O cascadă de foc?
- Inspiră mai adânc. - Nu simt niciun miros.
Inspiră adânc.
Bine.
- Foarte bine! - În regulă.
M-ai manipulat. Mulțumesc.
Așa e.
O să te ajut un pic.
Ce faci?
Pleacă de acolo!
- Nu te încorda! - E păsărica mea.
Mergi pe capul meu. Mișcă mâinile și călărește capul!
E foarte bine. Îmi pare rău că tunsoarea mea zgârie.
Haide!
Dulcius ex asperis.
Poftim?
Nimic.
E ceva ce...
eu și John spuneam după ce terminam ceva măreț,
cum ar fi o excavare arheologică sau un manuscris.
E în latină. Înseamnă "mai plăcut după greutăți".
Cum...
Cum se spune în latină "Loretta e o dură"?
Chiar sunt. Am escaladat un munte.
Doamne! Păcat că nu ne-a văzut Beth.
- Doamne! Beth. - Nu-ți face griji pentru ea.
Probabil că a trimis toată marina militară după noi.
Înțeleg că vrei să te duci la autoritățile insulare,
dar nu-ți face griji, mențin paginile Lorettei foarte active.
Am scris pe Twitter: "Am fost răpită?"
"#ViațăDeRahat @ShawnMendes, #ShawnMendes."
Călătoriți singură?
Da, călătoresc singură. Sunt singură.
Atunci, s-ar putea să meargă.
Bine! Spune-mi!
Mergeți la New York, de acolo, în Guinea, de unde luați un "țopăitor".
Ce anume?
- Un avion mic. - N-o să ai loc la picioare.
E bine. Accept.
Sau ai putea să vii acasă.
Ne trebuie ceva mai inflamabil. Totul e ud.
Ce-i aici? Ce ai în geantă?
- Multe. - Ce faci?
Măști.
Au fost cadou.
Ai adus o lumânare aromată în junglă?
E de la mama.
A fost un cadou ciudat de Ziua Mamei.
Mama ta îți dă cadouri de Ziua Mamei?
Ulei de eucalipt și rozmarin.
Ce bine miroase!
Bine.
Da!
Am făcut focul!
E impresionant.
E un foc frumos.
Cine ar fi crezut?
Îți scoți tricoul?
Pare foarte neplăcut.
Te simți bine? Spatele...
Da. De asta nu intru în apă.
Corpul meu se transformă într-o față de adolescent.
Ai cu ce să te dai? Vreun unguent?
Da. Aveam.
Era într-un flacon mic.
Ăsta era. Îmi pare rău.
Doamne, ce rău îmi pare!
Nu-i nimic.
Stai! Vino încoace!
Stai jos!
- Așază-te! - Aici?
Nu e nevoie să pui mâna.
Ți-am atins săculeții umflați, așa că...
Lipitorile!
S-ar putea să fie rece.
Scuze.
Scuze...
Poate așa moare Dash. Ucis de o eczemă oribilă. Ce sexy!
Aș putea scrie asta.
Da?
Bine...
Cum ai descrie scena asta?
Bine...
"Încălzite de focul aromat..."
Ai început în forță.
"Mâinile lui Lovemore explorau..."
"peisajul definit al trupului lui Dash."
"Terenul cunoscut devenea"
"nou și interesant cu fiecare..."
"cu fiecare dungă stacojie."
Și asta nu...
nu o scârbea?
Nu.
"Cu fiecare cută înroșită, Lovemore descoperea o nouă literă"
"din limbajul pe care doar trupurile lor îl vorbeau."
Și ce spuneau trupurile lor?
"Ia-mă..."
"ia-mă..."
"ia-mă."
Cum e?
A fost bine.
- Mă refeream la spate. - Bine.
- Ești sigur? - Da.
Și eu mă refeream la spate. Acolo.
Provizii.
Mi-e frig. O să...
O să mă culc un pic.
- Bine. - Tu te simți bine?
Da, sunt foc... Sunt foarte bine.
Nu sunt "foc". Sunt bine lângă foc.
În regulă.
Faci cum vrei, dar, dacă ți-e frig,
am putea încăpea amândoi aici, dacă vrei.
Amândoi?
- Doar dacă vrei. - Da, sună...
Bine. Cum...
- Intră tu primul, apoi... - Nu, tu.
În cazul ăsta, doamnele au prioritate.
Mâinile în afara hamacului. Fund în fund.
Mâinile afară, fund în fund.
- Ce fac? - Intră! Așază-te!
Eu prima? M-am așezat.
Ești prea greu. O să ne răsturnăm.
Ai grijă! Stai, n-am intrat.
De ce-mi folosesc abdomenul atât de mult?
Dă-te mai încolo!
Nu pot să respir. Fața mea!
Mâinile sunt afară. Fund în fund.
Bine...
Haide!
Hai, să vă aud!
Aplauze pentru Loretta!
Le merită.
O sihastră geriatrică v-a lăsat frecând-o în junglă.
Bravo, Loretta!
Șefule, au murit oameni.
Nu crezi că ai mers prea departe?
Chiar merită?
Sunt pe cale să obțin ceva de neatins.
Ceva unic, ceva ce nicio națiune,
niciun împărat și niciun frate pupincurist n-au avut vreodată.
Legendara Coroană de Foc.
Deci da.
Da, sigur merită.
Scuză-mă!
Trebuie să prind avionul.
Nu decolează. Pilotul e bolnav. Veniți mâine.
Nu pot să vin mâine. Trebuie s-o fac azi.
Trebuie să ajung pe Isla Hundida în seara asta.
Sunt vieți în pericol.
Veniți mâine.
- Scuzați-mă, domnișoară. - Da?
Am auzit din întâmplare că vreți vițel.
E o nebunie,
dar și mie-mi place vițelul.
- Ce? - Și mie-mi place vițelul.
Vreți cumva, poate... Nu știu...
Nu, am spus "vieți".
Trebuie să ajung pe insulă diseară.
- E și mai serios. - Extrem de serios.
Cred că pot să vă ajut.
Am un avion de marfă.
După ce fac livrarea, putem merge pe insula dv.
O să întreb ceva și ar fi bine să-mi spui adevărul.
Ai ucis vreodată pe cineva?
Nu!
Nu știu dacă te cred, dar o să-ți spun ceva.
Dacă-ți trece prin cap să mă omori, pe cuvânt
că te omor eu prima.
Cu plăcere.
Ești ciudat. Să mergem!
"Regele Kalaman și comoara lui se odihnesc în fântâna"
"lacrimilor nesfârșite."
Ce-i asta?
E o chestie. Nu e...
Nu e ce crezi tu.
Nu e fragmentul lui Fairfax dintr-un pergament străvechi?
Bine, e exact ce crezi.
Credeam că ești mai deșteaptă de atât.
Fairfax n-o să renunțe să ne vâneze.
Ce-a fost în mintea ta?
Un vulcan ar putea îngropa mormântul înainte să ajungem la el,
înainte să-l salvăm.
Asta facem? Nu mi-a spus nimeni. Când aveai de gând să-mi zici?
De ce ți-aș spune?
Suntem implicați amândoi. Am venit să te salvez.
Știi că nu ești Dash, nu?
Nu vii călare pe un cal alb să salvezi oameni.
Te dai cu spray bronzant și stai în fața aparatelor de vânt.
Bravo ție!
De unde știi tu cum sunt eu cu adevărat?
Te cunosc. Ești o carte deschisă, Alan.
- Atunci, cine sunt? - Serios?
Bine...
Ai fost regele balului, faptul că arăți bine te-a adus în LA,
dar ți-ai dat seama că să fii cel mai chipeș din mijlocul pustietății
nu înseamnă că o să fii vedetă.
Până când o femeie care nu-și putea publica
volumul despre colonizatorii spanioli din Atlantic
a hotărât să scrie un roman de dragoste
și te-a ales la întâmplare pentru copertă.
Din fericire pentru amândoi, romanele s-au bucurat de succes.
Ea a continuat să scrie porcării, tu ai continuat să pozezi...
Niciunul dintre noi nu era ce sperase.
Și, într-o zi, o să murim amândoi în junglă,
pe una dintre insulițele din Atlantic despre care am scris demult. Da?
Era Sarasota.
Nu e în mijlocul pustietății.
Am crescut cu mama și cu două surori. Da...
M-am apucat de modelling pentru că voiam să scap.
Era singura slujbă care mă putea duce
în locurile în care visam să ajung.
Și apoi în Los Angeles,
unde am pozat pe coperta romanului tău de dragoste.
Mi-era rușine că o să mă vadă prietenii
cu perucă pe coperta cărții tale,
așa că n-am vorbit cu ei cu lunile.
Iar într-o zi...
mă duceam acasă
când am auzit o femeie țipând: "Dash!"
A alergat spre mine foarte fericită.
M-am gândit: "Cum să-mi fie rușine"
"de ceva ce face oamenii atât de fericiți?"
Loretta, n-ai decât să faci ce vrei.
Dacă nu vrei să mai scrii, nu mai scrie.
Dar nu-i minimaliza pe cei cărora le plac cărțile tale spunând că sunt porcării.
Nu e corect față de ei.
Știi ce e ironic?
Credeam că tu n-o să judeci o carte după copertă.
Să judeci o carte după modelul de pe copertă.
Alan?
Alan!
Sunt doi.
- Loretta! Aici sunt! - Alan!
Motociclete și arme!
Încoace!
Nu mai trageți!
- Dă-i pergamentul! - Nu pot.
Ba poți. Spui "poftim" și i-l arunci.
Da, sigur o să ne lase în pace după asta.
- Cum de ne tot găsesc? - Ești ca un glob de discotecă.
- Ne trebuie un plan. - Am o idee.
Săpăm o groapă, să ne devieze vocile. "Suntem aici!"
- Poți să faci ca o pasăre? - Nu, am un plan.
- Alan, mă gândesc. - Dar am un plan.
Te rog, lasă-mă să mă gândesc...
- Stai puțin, trag în tine. - Da, de asta ne ascundem.
Nu, trag doar în tine.
În mine nu trag. Creierul meu e prețios.
Cred că uneori nu auzi ce spui.
- Pot să te protejez. - Nu mă protejezi!
- Eu ar trebui să te protejez. - Pentru că sunt femeie? E sexist.
Nu cred că folosirea femeilor drept scut uman e schimbarea
pe care și-o dorea Gloria Seinfeld.
Gloria Steinem?
Mă rog. Și ea.
Te rog, explică-mi sexismul ca un bărbat!
Sunt femeie, nu pot să-ți explic ca un bărbat.
Sunt feminist, cred că o femeie poate face orice poate un bărbat.
Trebuie să rămânem aici până obosesc.
- Pot să-ți spun planul meu? - Alan!
Nu e o situație din care să scapi rupându-ți hainele!
Nu pe ale mele.
Trei!
Da!
În mintea mea arăta altfel.
Voiam doar să-i oprim.
Poate că vântul a fost de vină?
A fost vina noastră. Noi am făcut-o.
Noi l-am oprit pe unul dintre ei. Dar a fost...
Voiam să se oprească. Celălalt putea să se dea.
E vina lui.
Se putea întâmpla și dacă nu eram aici.
De ce să te oprești pe marginea prăpastiei?
Purtau căști, poate...
Dar restul corpului nu avea cască.
Așa că a rămas doar capul.
Mergeau periculos, nu?
Nu fi rău pe motocicletă.
Nu face chestii rele pe motocicletă.
Poate că au supraviețuit.
Probabil că nu. Dar nu contează.
E în regulă. Se întâmplă. Hai!
- O coși la loc? - E împrumutată.
- Uită-te la mine! - Bine.
Ce altceva pot să mai fac?
Ai făcut deja atâtea, Beth!
Biata mea bunică și-a pierdut vederea.
Lansarea cărții e un dezastru, după ce am investit tot ce aveam,
probabil că sunt falită.
Și, cel mai important, am pierdut o scriitoare.
Cine pierde o scriitoare?
Beth, îmi amintești de cea mai bună prietena a mea, Randy.
Are mereu grijă de alții,
dar niciodată de ea.
Nu-i așa, Randy?
Parcă e psihologul meu.
LOL. Râd în hohote.
După ce te ocupi de prietena ta,
ce-ar fi să mergem pe plajă?
- Ce? - Am o camionetă în Hawaii.
Nu-i nevoie să vină și ea.
Bine.
Poți să vii și tu.
E demențială.
Am o întrebare. Stăm aici și pălăvrăgim...
Cine pilotează avionul?
- Pilot automat. - Poftim?
Du-te în cabină și pilotează!
Bine.
Mă duc să aterizez.
Ia și capra! Te rog, ia capra!
E în pauză. Zbor plăcut!
A venit un englez și a răpit-o.
Bună, sunt Beth. Lăsați un mesaj și vă sun eu.
Bună, Beth! Eu sunt.
Trăiesc.
Ascultă...
Îmi pare rău că am stricat turneul promoțional.
Eram speriată și...
egoistă.
Vine Alan. Te sun mai târziu.
Poliția îl caută pe Fairfax
și o să ne ofere protecție cât suntem aici.
Au spus cât mai stăm aici?
O să încerce să ne urce într-un "țopăitor" în seara asta.
Până atunci, putem sta la han,
ne spălăm, poate ne schimbăm.
Bine.
Haide!
Dansează cu soțul tău!
Nu e soțul meu.
- E în regulă. - Dansează cu el.
Nu vrea. N-are pantofii potriviți.
De fapt, e singurul lucru pentru care sunt potriviți pantofii ăștia.
Nu ești obligată să faci asta.
E în regulă.
Da?
Oare ce spune?
E o melodie din folclor.
Un cântec de dragoste despre o femeie
al cărei iubit a murit și ea nu voia să plece de lângă el.
Așa că s-a întins și a refuzat să se ridice.
Cred că e înfricoșător.
Să înfrunți viitorul fără omul cu care ți l-ai imaginat.
Ce-a spus?
Scuză-mă, ultimul vers din cântec...
"Insula o să plângă pentru mine în fântâna lacrimilor nesfârșite."
Ce e fântâna lacrimilor nesfârșite? E un loc adevărat sau...
E o dolină.
Mulțumesc.
- Vino încoace! - Ce e?
Pe pergament scria:
"Regele Kalaman și comoara lui se odihnesc în fântâna lacrimilor nesfârșite."
Credeam că e o metaforă.
Nu e.
Fântâna Lacrimilor Nesfârșite e un loc.
E o dolină.
E o dolină pe hartă.
Cred că acolo e mormântul.
- E mult mai tare decât în cărțile tale! - Poftim?
- Nu, adică e la fel. - Glumesc.
Uită-te la tine! Vrei să mergi acolo.
- Ce? Nu. - Ba vrei.
Ar fi o nebunie. Eu doar...
Suntem atât de aproape, dar nu putem...
Nu. E povestea ta. Cum vrei s-o scrii?
Aș vrea să știu că e acolo. Că totul a însemnat ceva.
Bine. Să mergem!
Mai stăm o zi. Iar în zori
mergem la Fântâna Lacrimilor Nesfârșite.
- Dar dacă nu e nimic acolo? - Și ce? Putem spune că am încercat.
Și Fairfax?
Poliția îl caută pe Fairfax, nu-ți face grji pentru el.
- E o nebunie. - Da, dar uită-te la tine!
E prima oară când te văd lipsită de orice teamă.
Și plină de viață.
Le spun că planul s-a schimbat și caut o mașină.
Văd că l-ai cunoscut pe prietenul meu.
Mi-a spus că urma să te urci în avion
fără să-ți iei rămas-bun.
Am spus că Loretta mea n-ar face asta.
Nu când e singura care mă poate conduce la mormânt.
Nu mă mai strânge așa de tare!
Ia mâinile de pe mine!
Îmi trebuie o mașină. Are cineva o mașină?
Am nevoie de o mașină. Vă dau ceasul meu.
E foarte scump. Ai o mașină?
E Bulgari. E fosforescent și antiacvatic.
Am o motocicletă.
Tare, nu?
Mereu m-am gândit că tancul personal ar trebui să aibă și minibar.
Bea!
Te rog!
Mi-e teamă că-ți poartă pică.
Ceva legat de un accident de motocicletă suferit de prietenii lui.
- De ce faci asta? - Vreau ceva ce n-are nimeni.
Când tata i-a dăruit...
Cum spuneam,
când tata i-a dăruit imperiul fratelui meu mai mic...
Cine e ăsta?
E o păpușă Ken pe scuter?
Îl știu de undeva.
Mă îndoiesc.
Pentru că ai în față un specialist în lupte
făurit în furnalele din Afganistan, Irak,
Kuweit, Sarasota...
Are un ten incredibil, n-are probleme cu eczemele.
Și n-o să aibă liniște până nu sunt în siguranță.
Așa că oprește tancul ăsta spațial,
dacă nu vrei să pieri și tu ca prietenii lui.
Și el le-a provocat pieirea.
Poate că nu a vrut asta,
dar ei au pierit, așa că...
Cine e? L-am mai văzut.
Nu! E modelul de pe coperțile tale, nu?
Da, știam eu că-l cunosc de undeva.
Du-te!
Și ucide-l într-un mod creativ. Îmi place să văd tipi arătoși eșuând.
Aș vrea să beau ceva.
Rahat!
Pot să umplu paharul?
Bine, dar... N-ai mai folosit pahar până acum?
Ce ar face Jack Instructor?
E cald. Vouă nu vă e cald?
Încerci să fii sexy? E ciudat, încetează!
Aș putea să-ți arunc lumea în flăcări.
Dormi! Nu, dormi!
Piua!
Răspiua!
N-o împușca! Am nevoie de ea!
Iisuse!
Dă-ți piciorul!
Dormi, boule!
Du-te la el! Uite!
Unul mai mare?
Dă-te!
Treci înăuntru!
El sau eu?
Nu suntem în cărțile tale ieftine, inspide, cu fantezii feminine, Loretta.
Asta e viață adevărată.
Și o să-l omorâm.
Spune-ne unde e mormântul.
Bună! Care e șeful? Vreau să trimiteți oficialități aici.
E închis.
E închis?
Încerc să trag un pui de somn de un an și jumătate.
De un an și jumătate.
Am muncit până la epuizare,
am pierdut nopțile... Asta de dinainte să fie răpită prietena mea.
Tot ce-mi doresc
e să mă relaxez...
și să beau niște vin pe care sunt prea obosită să-l beau.
Și vreau un masaj.
Vreau să-mi maseze cineva umerii
și picioarele. Și vreau să facă asta simultan!
Nu-mi pasă că n-are nicio logică.
Pentru că am muncit din greu.
Cum ați muncit și voi.
Nu-mi place să vă rog să mai țineți deschis câteva minute,
dar altfel o prietenă bună a mea și modelul ei pentru coperți
o să moară.
Nu avem pe unde să ne apropiem, șefule.
Nici prin peșteri?
E prea periculos.
Atunci, o să fim foarte atenți.
Haide!
Pe aici!
Am o regulă, nu intru în peșteri înfricoșătoare.
Julian?
Îl cheamă Julian?
Arată ca un Buck sau un Bruce.
Ia-o înainte!
Hai, fără frică!
Fiți atenți unde pășiți!
- Bruce! Julian! - Julian. Nu!
Ei bine...
Să nu-l lăsăm să fi murit în van.
- Tot înainte! - Cum adică? Tocmai a...
Nu ne putem duce după el, nu?
- Nu e nimic aici. - Bine.
Să ne întoarcem la șalupă! S-a terminat. Nu e cazul să mai moară nimeni.
Nu, se simte curentul.
E un tunel. Ar putea duce la mormânt.
- Nu e destul de mare pentru un om. - Poate pentru tine.
Hai, e ca un tobogan de copii.
- E ca un sfincter de piatră. - Sau un anus de trol.
Tu o să intri în anus... în gaură... în tunel!
- De ce ea? - Ești canarul din mină.
- E imposibil. - Să ne spui dacă ajungi la capăt.
Dacă dispari, Fabio moare.
Eu sunt domnița la ananghie?
E în regulă.
Nu pot. Îmi pare rău. Nu pot.
- Hei! - Ce?
Simți mirosul?
Mizerie de lilieci acumulată în secole întregi? Da, simt mirosul.
Trebuie să inspiri adânc.
Așa.
Poți s-o faci, Loretta.
Cred că văd o ieșire.
Dumnezeule!
Am reușit!
Vezi? Nu e periculos.
Du-te la ea!
Vin! Ajung imediat, bine?
De ce au construit asta aici?
Cum să fii venerat sau rememorat, dacă templul e ascuns?
Nu asta e ideea.
Nu e un monument închinat puterii lui Kalaman.
E o ascunzătoare pentru o femeie îndoliată.
Taha venea aici ca să fie cu iubitul ei mort.
Voia să fie singură.
Taha nu ne vrea aici.
Mai taci, Rafi! E doar vulcanul.
Haide!
Trebuie să mergem mai departe.
Hai, musculosule!
Deschide-l!
- Nu-i tulbura! - Ea poartă coroana.
N-am venit până aici doar ca să ne prezentăm omagiile.
Nu pot...
Îmi pare rău, bunico.
Ce-i asta?
Sunt scoici?
Coroana e făcută din scoici?
Unde e comoara?
Îl ține în brațe.
Te referi la mort?
Uite!
E perioada în care o curta.
Kalaman căuta ceva pe insulă.
Scoici roșii rare.
Ca să-și demonstreze iubirea, i-a dat câte o scoică în fiecare zi, timp de un an,
făcând din ele o coroană de un roșu strălucitor, ca flăcările iubirii lor,
până când ea i-a acceptat cererea în căsătorie.
Nu era vorba de giuvaeruri.
Bogăția lui Kalaman și a Tahei nu era materială.
Era iubirea lor.
Asta însemna. Era suficient.
Asta e tot?
Atâta timp și bani
irosiți pentru o metaforă ieftină?
- E o metaforă profundă. - Mai taci!
Trebuie să plecăm!
Nu. Voi rămâneți aici.
Dacă vi se pare atât de frumos și poetic, puteți să rămâneți aici,
să vă petreceți ultimele clipe cugetând la profunzimea metaforei.
- Intrați! - Ce? Haide...
- Intră în mormânt! - Bine.
Mai bine să fim îngropați vii decât morți.
- Nu e mai bine. - Mare păcat!
E o poveste pe cinste.
Păcat că n-o să apuci s-o spui.
- Haide! - Dar o să moară.
Ca și tine, dacă mai faci pe mimoza.
Treci încoace!
E în regulă. Nu e coșmarul pe care-l am de la 14 ani.
De ce mergi așa de repede? Nu e o întrecere.
Stai, nu! Ce faci? Întoarce-te!
Ai cumpărat insula, dar acum insula e stăpâna ta.
Nu poți să mă părăsești aici!
Rafi, întoarce-te!
Am nevoie de o barcă!
Opriți!
Ajutor! Un localnic mi-a furat șalupa!
Ai văzut o femeie? E brunetă, poartă o salopetă cu ștrasuri.
Nu. Are probleme?
E amuzant.
Credeam că...
Că situațiile astea sunt romantice.
Da?
Să fii închis într-un sicriu, gata să fii înghițit de lavă
sau să ții în brațe cadavre?
Să stai întins lângă o dragoste pierdută.
Cum a făcut Taha.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că nu te-am putut salva.
Îmi pare rău că n-am putut fi Dash.
Ai dreptate.
Nici nu te compari cu Dash.
N-ai venit pe un cal alb să mă salvezi.
Ai venit
pe un scuter împrumutat, cu toba spartă.
Da.
Nu aș fi putut scrie un Dash ca tine.
Pentru că n-am cunoscut
un Dash ca Alan.
Mă temeam să nu sufăr din nou
și am încetat să mai trăiesc, n-am mai văzut lucrurile bune din fața mea.
Îmi pare foarte rău că nu te-am cunoscut mai devreme.
Trebuie să-ți mărturisesc și eu ceva.
Îmi plăcea mult direcția noii noastre povești.
Voiam să văd ce o să se întâmple.
"Aventurile Lorettei și ale lui Alan."
Nu, îi trebuie un titlu mai bun.
Cu siguranță.
Scuze. Femurul Tahei mă împunge.
Rafi a lăsat asta.
Cum să-ți uiți ranga? O să ne ajute să scăpăm.
A lăsat-o intenționat.
Super! Mereu mi-a plăcut tipul.
Unu...
doi... trei!
Era mai bine dacă nu ne abandona aici.
Dulcius ex asperis.
Mai plăcut după greutăți.
Fugi către copaci!
Stai, nu! Copacii au luat foc.
Putem să ne întoarcem prin tunel.
Nu, nu se poate prin tunel.
Accept și alte idei.
E un curent. Îl putem urma până la ocean.
De unde știm ce-i pe partea cealaltă?
Nu știm.
Nu putem afla decât într-un singur mod.
- Merită eczema. - Da?
Alan?
Alan!
Alan?
Alan!
Doamne! Trăiești!
- Trăiesc. - Credeam că te-am ucis.
- Aia e Beth? - Loretta!
Beth!
Beth, ai venit!
Ce cauți aici?
Ți-am zis că am eu grijă de tine!
Îmi pare rău! Am distrus salopeta.
Poftim?
Nu contează! Vorbim mai târziu.
Am găsit un englez într-o peșteră.
Credeam că e un băiețel, dar are barbă.
E Fairfax! El ne-a răpit.
E ticălos, Beth! Mi-a ucis instructorul.
Prindeți-l!
Opriți-l!
Și eu am grijă de tine, fată!
Unde fugeai? Ești pe vapor. Tipul ăsta e haios.
Te ajut eu.
Înotați către stâncă!
- Nu pot să te ajut. - Te ajut eu.
O să vă salvăm, o să fie bine.
"Găsindu-și adăpost pe o stâncă, o ridică din apă,"
"brațele lui puternice trăgându-i trupul aproape."
"Alan șopti..."
Ești în siguranță acum.
"În acea clipă, Loretta simți că o nouă aventură abia începea."
COROANA DE FOC
"Pasiunea intensă a unei salvări la limită"
"nu făcea decât să sporească dorința Lorettei pentru el."
"Era însetată de lava fierbinte care avea să erupă din..."
Nu te opri exact la partea frumoasă!
Nu e o noutate pentru ea.
Ți-am zis eu!
Cea mai frumoasă plajă din lume.
Poate mai târziu te duc la Golful Farmecelor.
Nu, du-o pe Randy.
Nu uita, ești prietenul meu platonic.
Platonic? Îmi place cum sună.
Nu știu ce înseamnă, dar îmi place cum sună.
Poftim, Randy!
- Draga mea... - Ești un înger. Mulțumesc.
De unde știi?
Frumos final de turneu promoțional, nu?
E o frază
pe care-mi place s-o folosesc în asemenea clipe.
Quid deinde?
E în latină. Înseamnă: "Ce urmează?"
Quid cogitas?
Buca di Beppo.
Nu mai știu nimic altceva în latină.
Am căutat expresia pentru clipa asta.
Ce urmează?
- Cum ai scrie partea asta? - Nu știu, tu cum ai scrie-o?
Chiar vrem s-o scriu eu?
- Încearcă! - Bine, o scriu eu.
"Eram... Erau pe plajă."
Descrii scena pentru public. Să știe unde suntem.
Deja râzi.
Nu râd, zâmbesc.
"Sunt palmieri deasupra părului"
"șaten, ca scoarța de copac, al fecioarei. E o moluscă moartă..."
Nu faci decât să descrii ce vezi.
"El are emoții, pentru că o place mult."
Scrii frumos.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
O să continui. "O privi adânc în ochi."
"Singurul lucru care se putea compara cu pulsul oceanului"
"era palpitația..."
- Fără palpitație. - De ce?
Nu poți să începi cu palpitația.
- Tu o folosești mereu. - Dar nu încep așa.
- Palpitația se câștigă. - De când ești regina palpitațiilor?
Așa ceva folosești în capitolul patru. Vrei să palpitezi cum trebuie.
Cred că tu palpitezi în toate capitolele.
- "Pulsație." - E precursorul palpitației.
- "Unduitor." - Ai sărit la capitolul cinci.
- Ce-ar fi să se sărute? - Un sărut obișnuit?
Un sărut de început de capitol.
Pot să încep...
Cum a fost? Ai vreun sfat?
Un prim capitol foarte reușit.
ORAȘUL PIERDUT
Erai mort.
Ți-a țâșnit creierul prin față și mi-a ajuns în gât.
- Tipul a fost în gura mea. - Nu spune asta.
Ți-am simțit gustul.
Folosim doar zece la sută din creier. Am trecut la altă parte de zece la sută.
Adică ești teafăr?
Sută la sută.
Adică zece la sută.
Am crezut că ai murit.
Evident, trebuie să scap de niște probleme cu furia.
- Sigur. - Și de niște resentimente.
Mă bucur mult să te văd.
Lăsați discuțiile!
Închidem ochii și ne concentrăm la respirație.
Foarte bine.
Foarte bine...
Subtitrare: Retail Sincronizarea: tatae79 - www.lastfiles.ro